![<p>Prkić se zakačio s gradskom upravom oko financiranja tzv. Žute lige KK Split</p>](https://static.slobodnadalmacija.hr/images/slike/2024/10/01/o_27455464_1024.jpg)
Žena drži tri kantuna kuće, poručuje stara izreka. U srijedu ujutro otkrili smo, pak, novu krilaticu: žena drži tri kantuna grada. Ova poslovica možda nije univerzalno primjenjiva, jer vam ne bih znao reći kako stoje stvari u Lisabonu, Helsinkiju ili Bratislavi, ali zato znam da tih nekoliko riječi vrlo precizno opisuju splitske prilike.
Naime, na ročištu održanom na Službeničkom sudu predočene su poruke izmjenjivane u WhatsApp grupi čiji su članovi bili gradski namještenici, a u kojima se pretresalo pitanje cure li, kako i zašto informacije iz Banovine u medije.
►Više čitajte ovdje:
Izašle poruke: Marijana Puljak ne radi u Gradu, a ‘šefuje‘ radnici - ‘Ajmo Majo, ne otkrivajmo sve‘
Ostavimo li po strani meritum rasprave – iako bi se i tome dalo svašta misliti i kazati – nije zgorega evidentirati činjenicu da je važna sudionica debate bila i osoba koja nije u gradu zaposlena i koja s lokalnom administracijom nema nikakve profesionalne veze.
Istini za volju, ta osoba je Splićanka i potpuno je razumljivo što je mogu zanimati problemi njezina grada. No ovdje se nije radilo o njima, nego o problemima lokalne upravljačke garniture, dakle o temama koja definitivno nisu u djelokrugu njezinih kompetencija. Naravno, shvatili ste, radi se Marijani Puljak koja si je, s izvršnog položaja gradonačelnikove supruge, uzela pravo ne samo sudjelovati u debati, nego i dijeliti pokroviteljske savjete, ustvari naloge, zaposlenici grada.
Nekome se to može činiti ganutljivim, jer će možda pomisliti kako je lijepo da prva dama Splita volontira u poglavarstvu i velikodušno donira svoje vrijeme i pamet u korist gradske vlade. No puno će više biti onih koji u ovoj debati neće opaziti ništa vrijedno pohvale ili divljenja, nego samo razlog za zabrinutost, jer će ih početi kopkati pitanje tko uistinu upravlja Splitom, njegov poteštat ili žena koju je on izabrao za suprugu?
Potom, smije li vođenje nekoga grada biti obiteljski obrt? Ako smije, ako je netko naš grad preko noći pretvorio u dinastijski feud, trebamo li se u doglednoj budućnosti, kad kralju i kraljici dodije nezahvalni posao vladanja, nadati i inauguraciji princa ili princeze? Hoće li, na koncu, prirez što nam ga skidaju s plaće uskoro i službeno biti prekršten u daću?
Ivici Puljku nitko ne bi smio prigovarati da ovaj grad nije pokrenuo i mrdnuo ga s mjesta. O da, itekako jest. Samo što je, zacijelo greškom, prešaltao u rikverc, pa sada jurimo u neslavnu prošlost, u vrijeme kada se politička moć nije osvajala na izborima nego dijelila u bračnim ložnicama.