Baka Luce vrijedna je žena, umirovljena službenica. Ima mirovinu, nije velika, ali da se živjeti. Uspije i onaj dio kuće što je gradila s pokojnim Antom nešto iznajmiti tijekom sezone. Zdrava je, Bogu hvala.
Iznajmljivala bi ona i više, ali onaj njezin sin Jure, ima mu više od trideset godina, uselio se kod nje, zauzeo par prostorija. Kaže, nema kud. Radi malo preko ljeta, pa se kao umori i odmara zimi. A ona mu kuva, sprema, "tutne" mu tu i tamo koji euro. Najradije bi da se iseli, podigne na noge, proba nešto svoje. Ali kako ga natjerati?
Koliko smo se takvih i sličnih priča naslušali i nagledali i u svojoj okolini? Ima taj naš mediteranski mentalitet da roditelji, osobito matere, nemaju ništa protiv dijeliti kućanstvo s kćerima i sinovima dok je svijeta i vijeka. Tri kata kuće, svatko svoju etažu, tri generacije – ili slična verzija.
Ali ima i onih kojima potomci onako pošteno dozlogrde, pa kad im i ne žele ništa loše, Boga mole da se barem isele iz zajedničkog domaćinstva. Međutim, ovi "Jure" se ne daju. Znate li da roditelji i u Hrvatskoj takvu mogućnost mogu ishoditi, ako nikako drukčije – sudskim putem?
Mamini sinovi
Ovih dana europski su se mediji raspisali o slučaju iz Pavije u Italiji, o 75-godišnjoj majci kojoj je "prekipjelo" uzdržavati svoja dva sina od 40 i 42 godine, koji su, unatoč njezinim višekratnim molbama, uporno odbijali iseliti se iz njezina doma u kojemu su potpuno besplatno uživali, iako imaju vlastite poslove.
Niti su što pridonosili u troškovima domaćinstva, niti su pomagali u kućanskim poslovima. Hranu i režije pokrivala je majka od svoje mirovine. Prema pisanju talijanske ANSA-e, na koncu ih je ona dala na sud, a sud je stao na njezinu stranu i utvrdio kako se dva "parazita" imaju iseliti iz majčina doma najkasnije do 18. prosinca. Sutkinja je utvrdila kako četrdesetogodišnjaci ne mogu više očekivati od roditelja da nastave s obavezom uzdržavanja "izvan granica koje nisu razumne".
The Guardian je u članku podsjetio kako Talijani imaju izraz za odrasle osobe koje ne žele ili ne mogu napustiti obiteljski dom – "bamboccioni" ili "velike bebe". Postoji i izraz "mammoni" – "mamini sinovi" ili općenito odrasli muškarci koji žive s majkama ili roditeljima. Nekima će možda odmah pasti na pamet i film "Kod kuće je najljepše" ("Failure to Launch") u kojemu očajni roditelji angažiraju lik Sarah Jessice Parker da iz roditeljskog doma kako zna i umije "iščupa" njihova 35-godišnjeg sina (Matthew McConaughey) koji ondje uživa sve blagodati "mamine maze".
Nije ni Hrvatska mačji kašalj. Imamo i mi svoje "mammone" koji, kad i imaju svoje poslove, čak i neloše ekonomski stoje, vole "za poludit" majčinu spizu da se iz njezine kužine ne daju ni pod razno. Godinama o takvim slučajevima bruji i internet, a pronašli smo i ovakvu objavu:
"Dakle, odavno punoljetno ‘dijete‘ živi u obiteljskoj kući, u apartmanu. Iako ima novca za podmiriti račune, mjesecima ih ne plaća, već parazitira roditelje i namjerno ignorira komunikaciju s njima. Roditelji su sve učinili i dali da se pomogne, no kroz godine je preko 200.000 kuna otišlo u vjetar. Koje je pravno rješenje da se takav sin skine s grbače roditelja i urazumi ga se da u životu nema besplatne struje, besplatnog tuđeg interneta, besplatne vode i besplatnog hlađenja gu..ce ljeti? Hvala."
Mučni obiteljski odnosi
Lani su mediji pisali i o slučaju majke iz Selnika pokraj Ludbrega koja je sudskim putem iz kuće izbacila svoju kćer i njezina muža. Žena je izjavila kako je mjesecima u Njemačkoj radila dva posla kako bi mogla izgraditi tu kuću. Međutim, situacija je došla do usijanja kada joj je zet, koji je u njezinoj kući živio 30 godina, rekao "marš van".
Ipak, ne mora sve eskalirati na rubu obračuna. Da i u Hrvatskoj postoji zakonska mogućnost prema kojoj roditelj, to jest vlasnik nekretnine, može zatražiti od svoga već "debelo" punoljetnog potomka iseljenje iz kuće ili stana, potvrdio je zagrebački odvjetnik Ivan Fumić. I sam je u posljednjih nekoliko godina imao četiri-pet takvih slučajeva.
Mučno je to kada su u pitanju obiteljski odnosi, kaže on, ali roditelji pravno "nisu bez municije". Preduvjet je da je roditelj vlasnik nekretnine, što dokazuje zemljišnoknjižnim izvatkom.
– Odnosi u kojemu netko, u ovom slučaju sin ili kći, koristi roditeljsko domaćinstvo za stanovanje bez pismenog ugovora (najam, zakup) nazivaju se prekarističkim. U takvom prekarističkom odnosu osoba može koristiti nekretninu do opoziva, koji može biti u pismenom ili usmenom obliku – objašnjava odvjetnik Fumić.
Da malo karikiramo, ako roditelju, majci ili ocu koji je vlasnik nekretnine, dozlogrdi iz nekog razloga odrasli potomak kojemu se ne da raditi, ne traži posao, ne participira ni na koji način u troškovima održavanja domaćinstva ili iz nekog drugog razloga, roditelj od njega usmeno – a odvjetnik Fumić kaže da je to najbolje učiniti pred dva svjedoka – može zatražiti da se iseli.
– Teoretski, moguće je i da mu pošalje pismeni zahtjev za iseljenjem, i to preporučeno, ali to se rjeđe događa – kaže Ivan Fumić. U slučaju da potomak to odbije, roditelj ga može tužiti sudu i zatražiti predaju posjeda te iseljenje.
Zakon je jasan
– Od tog trenutka osoba koja želi i dalje ostati u roditeljskoj kući ili stanu riskira mogućnost novčane naknade roditelju koji je vlasnik nekretnine – upozorava odvjetnik Fumić.
Drugim riječima, ako se ne želi iseliti isti čas, unatoč usmenom (ili pismenom) upozorenju i podnesenoj tužbi, riskira da u slučaju gubitka spora roditeljima mora nadoknaditi novčani iznos za "podstanarstvo" za to vrijeme, odnosno korištenje nekretnine bez pravne osnove, i to u visini proporcionalnog dijela najamnine koju određuje tržište.
Teško da bi takav komotni korisnik, pa bilo to i vlastito dijete, bez valjane pravne osnove mogao računati da će sud imati sluha za naše "bamboccione". Podsjetimo, Obiteljski zakon u čl. 290. kaže kako su roditelji dužni uzdržavati punoljetno dijete koje se školuje u srednjoj školi ili fakultetu ili u drugim programima obrazovanja "te redovito i uredno ispunjava svoje obveze, a najdulje do navršene 26. godine života djeteta".
Sve ostalo, drage "odrasle bebe", preko grbače bake Luce nikako ne treba ići.