![<p>Hugo i Ross Turner</p>](https://static.slobodnadalmacija.hr/images/slike/2024/06/30/o_27473977_1024.png)
Dr. John C. Lilley i njegova mlada asistentica Margaret Howe unajmili su vilu na Djevičanskim otocima kako bi proveli krajnje neobičan i pomalo bizaran eksperiment.
Odlučili su šestogodišnjeg dupina po imenu "Peter" naučiti govoriti engleski, ali cijeli se proces morao odvijati na poseban način - Margaret i dupin Peter morali su živjeti zajedno šest dana u tjednu u razdoblju od mjesec dana. Eksperiment s edukativnim programom s vremenom je prerastao je potom, 60-ih godina prošlog stoljeća kad se odvijao, u ljubavni i seksualni čin!
Inače, Peter je porijeklom s ovog otoka i dr. Lillyju se činilo da je od presudne važnosti da Margeret i Peter provode što više vremena zajedno kako bi sve bilo što autentičnije. Želio je da budu potpuno sami i neometani. Napunili su vilu s dovoljno morske vode da dupin može slobodno plivati, a Margaret normalno hodati.
Dr. Lilly veliki je obožavatelj dupina, a 1961. godine napisao je knjigu "Čovjek i dupin" koja je u kratkom vremenu postala bestseler. U svom autorskom radu tvrdi da je dupinski mozak čak 40 posto veći od ljudskog, te da dupini također osjećaju emocije poput straha i boli poput ljudi. Mnogi čak mogu kontrolirati svoj bijes. Prema njegovim riječima, vjerovao je da dupini mogu razumjeti čak i ljude kada govore engleski, piše The Guardian.
Tada je došao na ideju da napravi istraživanje u kojem bi pokušao naučiti dupina da govori engleski. Zatražio je od NASA-e sredstva za eksperiment. Ubrzo su odobrili potrebna sredstva za realizaciju projekta. Smatrao je da je to najbolje, tj. da je nužno da dupin Peter i njegova pomoćnica Margaret žive zajedno. Njih su dvoje radili upravo to, poput klasičnog bračnog para - zajedno su jeli, kupali se, čak i spavali zajedno s Margaret koja je ležala na visećem krevetu dok je Peter bio tik do nje. Konzerviranu hranu jela je iz jednog razloga - kako ne bi naručila hranu koju bi joj morao dostaviti kurir, što bi poremetilo eksperiment i Petera. Apsolutno nitko nije smio remetiti njihov mir i “zajednički život”.
‘Ljubomorni‘ delfin ‘peter‘
Dnevna rutina sastojala se od igre i rada. Margaret je s Peterom provela šest dana, od nedjelje do petka. Cijeli eksperiment trajao je mjesec dana. Svaki dan provodila je u kupaćem kostimu, a čak je i skratila kosu kako bi lakše obavljala svoj posao. Stol za kojim je sjedila i jela bio je spušten sa stropa.
Svaki radni dan je uvijek počinjao u isto vrijeme, u 8 ujutro. Zatim je došlo vrijeme za sat engleskog. Njezin je zadatak bio natjerati Petera da oponaša zvukove koje ona ispušta dok izgovara riječi. Dupini mogu ispuštati zvukove poput ljudskih kroz otvore za usta, pa je dr. Lilly želio maksimalno iskoristiti ovu prirodnu sposobnost dupina. Došli su na ideju da Margaret oboji lice u bijelo, a usne u crno kako bi dupin mogao bolje vidjeti kako joj se usta pomiču dok govori.
U početku je Peter znao izgovoriti nekoliko riječi poput "jedan", "mi", "trokut" i "zdravo". Brzo je napredovao i s vremenom je naučio na Margaretin povik "radi, radi, radi" odgovarati s "igraj, igraj, igraj se". Nakon sata engleskog sviralo se od 10 sati ujutro. Njegova omiljena igra bilo je trljanje trbuha. Također, volio je gledati televiziju pa je to bio jedan od načina da se Peter opusti dok je Margaret u svoju bilježnicu unosila bilješke o najnovijim detaljima vezanim uz eksperiment.
S vremenom je došlo do promjene u Peterovu ponašanju. Postao je neposlušan. U početku je slušao sve lekcije, a onda je počeo više pričati nego slušati, kao malo dijete koje je tek progovorilo. Počeo je vikati čim bi Margaret progovorila. Zatim je došao još radikalniji oblik neposluha – kad bi Margareti zazvonio telefon, on bi postao “ljubomoran” i počeo je glasno grditi i prekidati je dok je razgovarala. Dr. Lilly tvrdi da joj se do kraja tjedna dupin počeo približavati.
"Postao je prijateljskiji i intimniji te detaljno proučavao moja stopala, noge, gležnjeve i koljena. Kad to radi, vrlo je nježan, ali postaje grub kad me pokuša gurati. S vremenom je sve više tražio pažnju, a htio se igrati loptom samo kad sam ja u blizini," zapisala je Margaret u dnevniku.
Dupin joj se udvarao, do tužnoga kraja
"Peter je bio seksualno uzbuđen nekoliko puta ovaj tjedan. Osjećam da njegove želje ometaju naš odnos. Stalno se drži za moje noge, oko mene, grize me i općenito je toliko napaljen da ne može kontrolirati svoj stav prema meni ", primijetila je.
Margaret se uspaničila i vratila Petera u spremnik zbog njegovog velikog zaokreta u ponašanju. U akvariju su bile dvije ženke. Razdoblje koje je ondje proveo na njega je djelovalo pozitivno, a po povratku dupin je ponovno bio nježan te je umjesto grickanja sada nježno prelazio njuškom po njezinoj koži. Margaret je zaključila da joj se Peter "udvarao ili nešto vrlo slično" tome. Često bi se okrenuo i pokazao trbuh i genitalni predio da se češe. Iako to prije nije bio problem, sada se pitala pokušava li je Peter možda suptilno uvući u neku vrstu seksualne igre.
S vremenom su nadili problem i Margaret je njegove seksualne želje, igre i porive prihvatila kao sasvim normalne. Kako kaže, njemu je možda bilo seksualno, ali njoj nije. Sve je to bilo dio Petera i željela ga je što bolje upoznati. Dopustila mu je da bude oko nje i da joj se trlja o koljena i noge. Kako kaže, bilo joj je lakše pustiti ga i nastaviti s poslom i normalnim druženjem. Zbog toga mnogi kažu da je Margaret “imala ljubavni odnos s dupinom”.
Međutim, eksperiment je završio neslavno. Prekinut je zbog nekoliko stvari. Ne samo da je došlo do skandala oko Margaretine pretjerano bliske veze s dupinom, nego se pričalo i o tome da je dr. Lily na dupinimaeksperimentirala s LSD-om. Peter je s otoka prebačen u Miami, gdje je bio smješten u velikom akvariju. Tamo je patio, a stanje mu se vrlo brzo pogoršalo. Samo nekoliko tjedana kasnije Margaret je primila tragičnu vijest - Peter je počinio samoubojstvo "odbivši disati" i potonuo na dno akvarija. Prema riječima stručnjaka, to pokazuje da dupini možda ne govore engleski, ali baš kao i ljudi, znaju mnogo o slomljenom srcu. Nakon gotovo pet desetljeća šutnje, Margaret je konačno odlučila progovoriti o ovome u BBC-jevom dokumentarcu "The Girl Who Talked to Dolphins", prenosi Mondo.